MAGIC BOX uvádí
Moskva, 1985
-Ano? -Bylas odhalena. Jeď na ambasádu. Hned.
Dobře.
Ano.
Co to má znamenat? O co jde?
Pojďte s námi.
-Pojďte s námi. -Prosím, ne, počkejte.
Dobrý den! Kde najdeme Roberta?
Ne! Drž ho!
-Pojďte s námi. -Já tlumočím. -Vstaňte!
Tlumočím. Co se děje?
Ukažte mi doklady.
Jsem americká občanka.
Děje se něco?
Pojďte se mnou.
Paní.
Zavolejte velvyslance Hartmana. Řekněte mu kód třináct.
-Cože? -Jsem diplomatka. Zavolejte ho! -Zůstaňte tady.
Chci, abyste předala svým lidem vzkaz.
Uděláte to pro mě?
Díky.
CIA, USA
Kurva!
ANNA
O 5 let později
Moskva, listopad 1990
Jo? Ne, mám jen tři.
Jedno místo jsem ještě nezkusil. Trh. Dostal jsem tip od jednoho chlapa v baru.
Místního playboye. Těžko říct, co od toho očekávat, ale je to cestou na letiště.
Jo. Samozřejmě. Zatím.
Čum na cestu!
Promiňte. Co si přejete?
Promiňte, nemluvím rusky. Umíte anglicky?
Anglicky, čínsky, francouzsky, japonsky... vyberte si.
O kterou máte zájem?
Mám zájem o vás. Jsem hledač talentů pro modelingovou agenturu v Paříži.
Hledám hvězdy zítřka. Stála byste o to dělat modelku v Paříži?
-Jsem dost zaneprázdněná tady v Moskvě. -Prodáváním bábušek? -Ne.
Studuju na univerzitě biologii.
To se nevylučuje. Spousta našich dívek studuje.
-O modelingu nic nevím. -Jistě se učíte rychle.
O všechno se postaráme. Zaučíme vás, zajistíme vám ubytování, víza, doklady.
-Jak se jmenujete? -Anna.
Anno, mohla byste si sundat šátek, abych viděl vaše vlasy?
Nádhera.
-Dobrý den. Můžu pro vás něco udělat? -Ano... -Anno!
Vítejte v Paříži. Vítejte ve svém novém domově! Máte se?
Ukažte, vezmu vám to. Tak tohle je agentura.
-Jaký byl let? -Úžasný.
To rád slyším. Představím vás. To je Dorothée, vaše bookerka.
-Nejlepší v branži. -Zavolám ti později. Ahoj!
Ve Francii jsou dvě. Už jsem zveřejnila tvoji fotku.
Všichni jsou z tebe hotoví. Ostatní holky pukají závistí.
Tradá! Tumáš. Akorát máme několik Ann. Tak jsem přidala M.
Anna M. je ve francouzštině láska.
-Naše nová hvězda je tady! -John McKee, velký šéf.
Jsem nadšený, že vás tu máme. Prý se o vás bude starat Dorothée.
-Nevím, která z vás má větší štěstí. -Já! -Tak jo.
-Chceš vidět svůj byt? -Jasně.
Vítej ve svém novém domově. Neztrať klíče, prosím. Stojí balík.
Nejdřív ta nejdůležitější místnost, kuchyně, a naše slavná Inja. Ahoj!
-Jo, nasraná Inja. -Udržuje tohle místo obyvatelný.
Tohle je jídelna a obývací pokoj s Petrou a Soniou. Ahoj!
-Díky, Injo. -Běž do prdele, Injo. -Je s nimi legrace.
Tyhle tu nezůstanou. Jsou na cestě do Tokia. Myslím, že tvůj pokoj je tady.
Jejda. Jiná Anna. V agentuře je tolik Ann!
Co? Zavolám ti později.
Šatník, šatník, šatník. A tady je Renata.
-Čau. -Ahoj.
Tvůj pokoj a tvoje koupelna.
-A to je Maude. -Ahoj.
Ahoj.
Anna.
Kdybys něco potřebovala,
tak víš, kde mě najít.
Díky.
Tak jo, ukážu ti tvůj pokoj.
Tradá!
Možná jsi čekala něco jinýho, ale jakmile začneš mít kšefty,
budeme tě moct přestěhovat do vlastního bytu. Skutečná zábava začíná na place.
-Adresa na zítřek. Tvoje první focení. -Myslela jsem, že se to nejdřív naučím.
Domluvili jsme ti jednoho z nejlepších. Mario Conti. Budeš ve skvělých rukou.
Vypněte tu zasranou hudbu! Nejsme v nočním klubu.
Nikdy jsem neviděl tak oslnivě bílou. Chceš mi vypálit sítnice? Vyměň to!
Omlouvám se.
Vítej ve středním věku.
Bože! Omlouvám se, že jdu pozdě, holky.
Musela jsem jet metrem. Nesehnala jsem taxíka. Jak se cítíš, zlato?
-Panebože! Co je to? -Nic.
Byla jsem mladá a hloupá.
Kdo nebyl?
Najděte něco! Hej, Kateřino Veliká.
Obleč si tohle.
A přestaňte jí patlat na obličej ty sračky.
No prosím. Tomu říkám hudba!
Vypadněte. Vypadněte z mýho záběru. Tak jo. Pryč! Hned! V pohodě.
Bezva. Podívej se na mě.
A usměj se. Usměj se a uvolni se, prosím.
No tak, otáčej se. Otáčej se.
To je hrozná nuda. Otáčej se.
Stůj. Vystrč kozy. Vytlač je. Vytlač je.
Vytlač kozy. Vytlač je. Dobře.
Víc emocí! Skvělý.
Jo. Dobře.
Jo!
Jo. Úlet, naprostej úlet.
-Čau, Anno. -Čau, Renato.
-Co děláte u mě v pokoji? -Máš největší postel. -Moje je moc malá!
-Přidej se! -Ne, díky.
Jen na dnešní noc.
Pohni. Necháš toho?
Tumáš.
Olegu! Jsem moc rád, že jsi dorazil.
Johne.
-Kde jsi byl tentokrát? -Tak různě.
Tajemný světoběžník. Pojď dál.
Máme jeden úžasný nový talent.
To je Milena, co jsme ji vyfoukli Elite. Latinskoamerický zlatý důl.
Kdo je tamto?
Anna M.
Nedávno přijela z Moskvy. Mám tě představit?
-Měl bych si odpočinout. Mám jet lag. -Ne, ne, ne, no tak.
Ostýchavost na mě neplatí. Jsme společníci.
-Seznam se se svým novým zaměstnancem. -Něco ti donesu. -Díky.
Anno! Dovol, abych ti představil Olega Filenkova.
Tvého krajana a jednoho ze společníků ve firmě.
-Minoritního společníka. -Nechám vás popovídat si o staré zemi.
-Na zdraví. -Na zdraví.
To je bláznivá party. Bydlíte v Paříži?
Ne. Mám byt v Londýně, ale žiju převážně v Petrohradě.
-Na zimu do Evropy. -Na jaře neexistuje krásnější město.
Každoročně pořádám večírek na oslavu jeho příchodu.
Bylo by mi ctí, kdybyste přijela.
Je září.
Slyšel jsem, že jdete na dračku. Snažím se předběhnout ostatní.
Jo, dávají mi zabrat. Všechno je tak rychlé.
A kdybych vás pozval na večeři,
přišlo by vám to příliš rychlé?
-Ne, ne, ne. -Co je?
Nic. Jen... Je ještě moc brzy. Dolil bys mi šampaňské, prosím?
Samozřejmě. Jsou to už dva měsíce, Anno.
Vídáme se skoro denně. Užívám si každou minutu. Ale políbíš mě a opustíš mě,
znovu mě políbíš. Jsem tvoje hračka?
Jistěže ne. Jen...
Nerada to říkám, ale...
Nechci být jednou z těch holek, kterou odkopneš.
Zvu tě na všechny oficiální akce, večeře.
Každý večer tě beru ven, abych se tebou mohl chlubit před celou Paříží.
Co ještě musím říct, abych tě přesvědčil?
Děkuju. Nevím.
Možná bys mi mohl říct víc o sobě.
Jak to myslíš?
Třeba co děláš? Bojím se, že jsi špion nebo tak něco.
Lásko, říkal jsem ti, že dělám v oblasti importu a exportu. Je to nezajímavé.
A čas od času překročím legální hranice.
Jakého typu?
Všude na světě existují sankce proti zemím.
Komu to škodí? Vůdcům? Těm nikdy.
Trpí tím lidé. A já jim pomáhám.
-Jak? -Potřebují jídlo.
Léky. Naftu. Suroviny. Pomáhám jim je zajistit.
Jídlo a léky?
A zbraně, příležitostně.
Odkdy jsou zbraně suroviny?
Když slouží na obranu svobody.
A pomáháš takhle hodně zemím?
Sýrii.
Libyi. Somálsku.
-Dobře, to stačí. Nechci to vědět. -Čečensku.
Tenhle hovor bych neměl vést s nikým.
Vystavuju se tím velkém riziku. Chtěla jsi důkaz, tak tady ho máš.
Můj život za tvoji lásku.
Kde je koupelna?
Dej mi minutu.
O 3 roky dříve
Jsi nejlepší.
Líbilo se ti to, že jo?
Líbilo se ti to?
Taky sis to užila?
Jasně že jo.
Došel nám chlast.
Je poledne.
Nesmím pít v poledne, nebo co?
Vyhulilas všechnu trávu?
My jsme ji vyhulili.
Co děláš?
Ukaž.
Chceš jít k námořnictvu?
Nech těch hovadin. Budou ti dělat test na drogy.
Můžu toho nechat.
S prachama si nelam hlavu. O všechno se postarám. Poslouchej, lásko.
Mám v plánu něco velkýho. Můžeme to rozhýřit spolu.
Věříš mi?
Věříš mi, ne? Věříš mi?
Já nevím.
Jak nevíš?
Nevíš?
Nedůvěřuješ mi?
Poslouchej mě, když s tebou mluvím!
Vzpomeň si, kdo tě vytáh z ulice!
Nebejt mě, tak prodáváš vlastní tělo, abys měla co do huby.
Jasný? Já jsem tě zachránil. Pustil jsem tě k sobě domů, do svýho života!
Můžeš se každej den sjíždět a nemusíš se o nic starat.
-Tys mě do toho dostal. -Ty malá nevděčná svině!
Myslíš, že to mám taky snadný jako ty, andílku?
Ne, ale ty jseš věčně nespokojená, chceš pořád víc. Víc a víc!
Čum na mě, když s tebou mluvím!
Svině!
Omluvíš se mi. Budeš se plazit.
Na kolena.
Neumyješ ani posraný nádobí!
Nekoupíš něco k jídlu!
Není tu co žrát.
Ty malá svině!
Hledal jsem tě.
Naskoč si.
-Čí je to auto? -Tvoje, zlato!
Ode dneška budeš jezdit v meďáku.
-Je kradený? -Ne.
Říkal jsem, že mám v plánu něco velkýho.
Budeme se mít skvěle, jak jsem slíbil.
-Tak dělej, nastup si. -Co tady dělá ona?
Máš pravdu, já vím...
Vypadá to divně.
-Vysvětlím ti to doma. Jo? -Tak se potkáme tam.
No tak, pěšky je to dvacet minut. Nastup do auta.
Dveře. Nastup si, prosím tě.
Madam.
Tudy se domů nejede.
Musím se stavit u bankomatu.
-Nemáme bankomaty. -Teď už jo. První.
Nika ví kde.
-Potřebuješ kartu. -To je pokrytý.
Koupíme ti nový šaty.
-Já chci taky pěkný šaty. -Máš je mít, zlato.
Peťo, zastav mi.
Jasně.
Tady!
-A jsme tu. -Peťo!
Bude to trvat jen pět minut. Jdeme.
Vylez!
Amerika.
Koukej držet hubu!
PIN! Jakej máš PIN?
Tři...
Pět...
Devět...
Kurva!
-Čtyři litry nemá! -Tak zkus tři! -Neřvi.
To mluvíš se mnou?
Jo?
Do prdele, kde jsou ty prachy?
Řekni mi, kde jsou ty prachy!
-Peťo! Pojeďme domů! -Nevidíš, že mám práci?
Dej mi ten PIN.
Kurva!
Klid. Klid!
Petěre! Petěre!
Vypadni!
Péť! To jsou policajti!
Nejsem slepej!
Petěre!
Co děláš? Zalez!
Nestřílej!
-Co to, kurva, děláš? -Jeď!
Petěre.
Pojďme domů.
Pojďme domů. Jo.
Domů.
Sbal věci. Za pět minut musíme vypadnout.
Anna Poliatova?
Prý mluvíte anglicky.
Budete mít spoustu otázek a já je zodpovím.
Ale potřebuju, abyste mě nejdřív vyslechla.
Všichni máme v životě body zvratu.
Většinou je nezaznamenáme, dokud je nevidíme ve zpětném zrcátku.
Ale já jsem tady, abych vám řekl, že tohle je jeden z těch okamžiků.
Každá křižovatka skýtá několik možností.
Stačí si vybrat tu správnou cestu.
A někdy je třeba rozhodnout se rychle.
Anno, dělej, musíme jít.
Jak víte, že umím anglicky?
Před pár dny jste vyplnila náborovou přihlášku do námořnictva.
Proč?
Nechala bych se naverbovat kamkoliv, jen abych se dostala z téhle břečky.
Váš otec byl poručík.
Ale to jste do přihlášky nenapsala.
A byla jste kadet na vojenské akademii v Omsku.
Ale v sedmnácti jste odešla.
Po smrti rodičů.
Píše se tu, že máte ráda šachy.
Umím je hrát.
Váš profil nás zaujal. Máte nadání a dovednosti, které vám pomůžeme rozvinout.
-Jako co třeba? -Jste bystrá.
Umíte zachovat klid.
A jistá dávka zloby taky není na škodu. Ale především jste paklíč,
což znamená, že máte potenciál otevřít mnoho dveří.
-Nabízíte mi práci? -Nabízím vám nový začátek.
Jeden rok vojenský výcvik, čtyři roky operace v terénu.
A pak?
Před 5 minutami jste neměla budoucnost. A teď vás zajímá, co bude za pět let?
Za pět let budete volná.
Viděla jsem vaši tvář.
To znamená, že buď půjdu s vámi, nebo odsud neodejdu.
Vidíte?
Říkal jsem, že jste bystrá.
Ne.
Žádný z vašich návrhů se mi nelíbí.
Myslím, že je to špatné rozhodnutí.
Mluvíte o zvratech a volbách.
To jsou jen líbivá slova.
Pakliže to znamená, že mě to dostane do další díry, do dalšího marastu.
Máte právo rozhodovat o svém životě.
Jít tam či onam, říct ano, říct ne.
Ale život jako takový zavrhnout nemůžete. Váš život byl dar.
Kdo vám ho dal?
Moji rodiče.
A takhle je ctíte? Tohle by pro vás otec chtěl?
Jejich životy skončily.
Ale váš ještě ne.
Musíte věřit.
Podívejte, jak jsem dopadla, když jsem naposledy někomu uvěřila.
Nikdy nikomu nevěřte, Anno.
Věřte sama sobě.
Dobře.
O 3 roky později
-Jak si vede? -Je nervózní.
-Chodí? -Převážně sedí. Už asi hodinu.
-Řekla si o vodu? -Ne.
A co boty? Hraje si s nimi? Nazouvá si je a vyzouvá?
Nevšiml jsem si.
Omlouvám se za to čekání. Nechcete čaj nebo kávu?
-Ne, díky. -Taky se snažím omezit kofein.
Odbila třetí.
Promiňte, nepředstavil jsem se. Jsem agent Leonard Miller.
Byl jsem do Paříže přidělen.
Pomáhám francouzským kolegům. Takový jsem dobrák.
Váš příběh je jako z pohádky.
Od zelinářky v Moskvě k top modelce za jak dlouho, půl roku?
Prodávala jsem bábušky, ne zeleninu. Ruské dřevěné panenky.
Aha.
Připomíná mi to příběh o prodavačce zápalek.
Prodává zápalky, je zima a ona zemře. Hrozně depresivní.
Ale vy jste tomu unikla.
Jaké povahy byl váš vztah s Olegem Filenkovem?
Byl společníkem v agentuře a čas od času jsem na něj narazila.
Bylo to osobnější? Intimní? Sexuální?
Flirtoval se mnou, ale to dělají všichni.
To musí být únavné, neustále odrážet muže.
-Zvyknete si. -Kdy jste ho viděla naposledy?
Minulý týden, myslím.
Oleg zemřel v úterý 27. v prezidentském apartmá v Le Meurice.
Shodou okolností jste v úterý 27. přesně ve 13.37 vešla do Le Meurice.
Následována panem Filenkovem ve 13.58.
Někdy mezi 14. a 17. hodinou nedopadl den pro Olega a jeho bodyguardy dobře.
Odešla jste z hotelu ve 14.23. Můžete to vysvětlit?
Seděla jsem v hotelové hale a čekala na něj,
ale on nepřišel.
Řekl mi, že mě chce pozvat na drink a...
-Ano, vím, o co šlo. -O sex, předpokládám.
Jste rozrušená. Omlouvám se.
-Díky. -Všimla jste si něčeho podezřelého?
Jako třeba? Chlapa, co chodí po lobby s mačetou?
Ne, spíš s Berettou 92 s tlumičem.
-Co záznamy bezpečnostních kamer? -Vy jste si jich všimla? -Jsou všude.
Záznamy byly vymazány. Zdá se, že máme co do činění s profíky.
Poslyšte, jsem tady ve městě chvíli. Pracuju.
Vydělávám si na živobytí. Nechci o to přijít.
Mám přítelkyni. Je hrozně žárlivá.
A dobře, možná že bych se s ním vyspala, ale nedošlo k tomu.
-A i kdyby, není to zločin, že? -Nikdy jsem nebyl na módní přehlídce.
Můžu vám sehnat volné vstupenky, jestli chcete.
Opravdu? To bych ocenil. Jsem v Paříži jen na skok.
Měli bychom zůstat v kontaktu.
Brzy se uvidíme.
O 6 měsíců dříve
Nevím, jak bych ji mohla využít. Nemá žádné vzdělání.
Je to feťačka.
Rok je čistá. A má skvělé hodnocení. Ve všem. Podívejte se sem.
Ve střelbě. Ve hraní. V šachu všechny porazila.
Je mi fuk, že hraje šachy. Jestli mi dokáže opravit topení, začne mě zajímat.
Nože, 100 %. Řízení.
Ale nemá profil, který hledáme.
K ošukání, to ano. Jako návnada. Ale jinak nevím, k čemu by mohla být dobrá.
KGB potřebuje chytré agenty, kteří dokáží rychle a vhodně reagovat.
-Snad jsme se vyjádřili jasně. -Za tímhle účelem byla vycvičená.
Má všeobecné znalosti, je schopná přijít s řešením. Je vysoce inteligentní.
„Počínat si inteligentně vyžaduje víc než inteligenci.“ Dostojevský.
„Jako zajatec, hozený do prázdné hluboké studny,
nevím, co mě čeká a kde jsem.
Vím jenom to, že v úporném a krutém boji s ďáblem
je mi souzeno zvítězit a potom se hmota a duch spojí v překrásné harmonii
a zavládne vesmírná vůle.“
Čechov.
Racek. První dějství.
-Hra ve hře. -Vaše oblíbená hra.
-Jak to víš? -Pracuju pro KGB, zlato.
Není...
Beru ji.
Na zkoušku.
-Když to nepůjde, pošlu ji domů v pytli. -Platí.
Jdeme.
Bude u jednoho ze zadních stolů.
A zbraň?
-Má s sebou bodyguardy? -Vím já? Mám to udělat za tebe?
Poradím si.
Pak mu vezmi mobil. Vyjdi zadním vchodem. Budeme tam čekat s autem. Máš pět minut.
-Slečno? -Hledám přátele.
Prosím.
Tři minuty.
Pět minut. Jedeme.
A co jeho telefon?
-Najdeme jiný způsob. -A ona?
Jestli nedokáže splnit úkol, nezajímá mě.
Měli bychom jí dát ještě minutu.
Proč?
Protože splnit tenhle úkol za pět minut je nemožné.
Nepřízeň je dobrý učitel.
Minuta uběhla. Jedeme.
Prosím.
Mělas pět minut. Trvalo ti to pět hodin. Dobrá práce.
Ta zbraň
nebyla nabitá!
Měla sis zkontrolovat výbavu.
Ušila jste to na mě.
Víš, proč kulhám?
No tak. Muselas číst moji složku.
Menší nehoda. V Čečensku.
To je oficiální verze.
Pravda je, že během výcviku mě vysadili v Karakanském lese na Sibiři.
V Karakanu jsou vlci. Jsou tam i pasti na vlky, ukryté pod sněhem.
Tři dny jsem táhla na noze železnou čelist.
Když jsem se konečně dostala do tábora, instruktor mi podal šroubovák
a řekl: „Potíže přicházejí bez ohlášení.“
Mrzí mě to.
-Už se to nebude opakovat. -Ne, to nebude.
Máš 14 dní na přípravu. Využij je rozumně.
Budova číslo 3, jedenácté patro, byt 25.
Vítej v novém domově.
Děkuju.
-Haló? -Zabydluješ se?
Jo. Další marast. Připadám si jako tam, kde jsem začínala.
-Buď trpělivá. Je to tvůj první den. -Já vím. Já vím.
Nedala by sis večeři?
Moc ráda.
-A moc ráda bych tě viděla. -Skvěle.
Ale Olga mě zavalila prací.
-Musím se připravit. -Jasně.
-Víš, že bych moc ráda...
Já vím, já vím. Pracuj. To je to nejdůležitější.
-Vynahradíme si to jindy. -Jo, jindy.
Takže ti platí za to, že sháníš holky? Já taky. Akorát mi za to nikdo neplatí.
Není to tak snadné. Mám najít 5-6 holek za každou cestu, ale teď se mi to nedaří.
Nedaří se ti najít pěkný holky v Moskvě?
-Jdeš na to špatně. -Nestačí, že je hezká.
Hledáme něco jedinečného. A perly nerostou na stromech. Ani v Moskvě.
Zkusil jsi trh v Izmajlovském parku?
-Izmajlov...? -Izmajlovský park.
-Mám ti to napsat? -Jo, prosím.
Vchází na tržiště. Za pět minut bude u tebe.
Ano, rozumím.
Zabočil špatně.
Odkloňte ho.
Čum na cestu!
Promiňte, nemluvím rusky.
-Už je s ním v kontaktu. -To je dost.
Jeď!
Anna M. je ve francouzštině láska. Na zdraví.
-Jak to jde? -Právě ji provádí.
-Prověřils agenturu? -Přes víkend. Nic zvláštního. -A byt?
Pět holek, nějaké drogy, menší záznamy.
Ať mi zavolá, až se zabydlí.
-To jsem já. -Jak jde nový život? -Kdybych bydlela sama, bylo by to snazší.
Máš se infiltrovat, nejsi na dovolené.
Daly mi nové jméno. Anna M.
-M jako Moskva? -Co jiného?
Velmi originální.
Co spolubydlící?
Nic, s čím bych si neporadila. Ta Francouzka mě balí.
Jaký je sex?
-Jak to víte? -Pracuju pro KGB, zlato.
Sex je fajn. Zajímají vás detaily?
Ne. Klidně v tom pokračuj. Pomůže ti to držet predátory od těla.
Jen nedovol, aby to mělo vliv na tvoji práci.
Tvůj terč přijede do Paříže příští měsíc.
-Buď připravená. -Budu.
-Asi bych neměla pít na prázdný žaludek. -Něco ti donesu. -Díky.
Anno! Dovol, abych ti představil Olega Filenkova.
Tvého krajana a jednoho ze společníků ve firmě.
-To je bláznivá party. -Jo.
-Bydlíte v Paříži? -Mám byt v Londýně,
-ale žiju převážně v Petrohradě. -Na zimu do Evropy.
Ano, kdysi dávno, s tetou.
-Nemáte lepší úhel? -Máme tři kamery. -Nechci další kamery! Chci lepší úhel!
To je tragédie! Chcete mi říct, že to je nejlepší technika, jakou Moskva má?
To rovnou můžu použít dalekohled!
A kdybych vás pozval na večeři, přišlo by vám to příliš rychlé?
Bingo.
Madam.
Brzy se uvidíme.
-Jaký je? -Chytrý. Pěkný. Trochu trouba.
Typický agent CIA. Zmínil se o záznamech?
Jen že byly vymazány. Mají záznam bezpečnostních kamer z protější ulice,
-jak vcházíme a vycházíme. -A dál? -Jak jsem říkala,
trochu mě podusil. Nic víc.
A pak tě prostě nechal jít?
-Jsem dobrá lhářka. -Ne, ne, ne.
Ne, jestli jsi lhala, poznal to. Máš k němu ještě něco?
Ne. Nic.
Do příští neděle se vyhýbej problémům. Vracíš se do Moskvy.
Nadobro?
Otázky kladu já.
-Ano? -To jsem já.
Vcelku pěkné.
-Plánuješ si ji nechat? -Zajímal mě tvůj názor.
Nemá rodinu, vazby na nikoho a na nic.
Nemáme na ni žádnou páku. Kdykoliv se k nám může obrátit zády.
Je dobře vycvičená.
Některé její volby jsou zbytečné.
„Útočníci mohou někdy litovat špatných tahů, ale mnohem horší je
navždy litovat příležitosti, kterou jste si nechali ujít.“
-Lenin? -Kasparov.
Prý jste dobrá v šachách. Měli bychom si zahrát.
Chcete se na něco zeptat?
Mám za sebou skoro dva roky. Rok výcviku a rok misí.
Za pět let budu muset zůstat v Moskvě, nebo budu moct jet, kam budu chtít?
Co mají všichni s těmi pěti lety?
Málokdo vydržel v mém oddělení pět let.
-Kromě tebe. -Kromě mě.
Takže co to znamená pro mě?
Budete pracovat pro KGB tento rok, pět let, deset.
Buďte pyšná na to, že sloužíte své zemi.
Jsem pyšná na to, že sloužím své zemi.
Během dvou let jsem eliminovala 27 cílů. Ale bylo mi řečeno, že...
Existuje jen jeden způsob, jak odejít z KGB.
Chcete zjistit jaký?
Ne, pane.
Tak si se mnou nehrajte.
Vyjma šachů.
Dáme si partičku?
Možná někdy jindy.
Dobře.
Tradá!
-Ahoj. -Pojď dál, jen pojď!
Ahoj, zlato.
Chystám to tu už týden.
Tohle je kuchyně. Spousta ruskýho jídla pro tebe.
Tohle je obývák. A nejdůležitější místnost...
ložnice. Pojď, pojď!
Vidíš?
Máme kšefty, vyděláváme peníze
a teď máme vlastní byt, jak Dorothée slíbila.
A je jenom náš! Můžeme spát, kde chceme.
A můžeme jíst, kde chceme. A můžeme...
šukat, kde chceme.
Takže co chceš dřív? Oběd nebo sex?
Vlastně mám chuť se projít.
V dešti?
Přestane.
Co je?
Nic.
Jen jsem neměla moc času...
...nabrat energii, být sama.
Jaký byl týden s rodinou?
Intenzivní.
Chápu.
Běž se projít.
Udělám něco k večeři.
A ty se vrať s vínem.
-Co říkáš? -Jasně.
Tak jo.
-Ano? -Ahoj.
Vydrž.
-Anno, co je to za číslo? Je to bezpečné? -Jedna japonská paní mi půjčila telefon.
Tak co nový byt?
Pěkný. Stylový.
-Děje se něco? -Takhle teď bude vypadat můj život?
Budu krást mobily a čekat, až dostanu kulku mezi oči?
Nedovol, aby se ti Vassiljevová dostala do hlavy. Jsou jiné cesty...
Nakecal jsi mi něco o možnostech volby a cestách
a slíbils mi po pěti letech svobodu.
Myslels, že to budu dávno mrtvá, co?
Máš pravdu, ne všichni to zvládnou.
Ale ty máš šanci. Užívej si přítomnost.
Dopřej si trochu času, Anno. Hraje v tvůj prospěch. Dej tomu volný průběh.
Nepřátelé mohou zmizet. Snaž se zůstat naživu. Ostatní zařídí čas.
Slib mi jednu věc.
Cokoliv chceš.
Jestli někdy najdu způsob, jak se osvobodit,
-budeš stát při mně? -Udělám, co budu moct.
Brzy na viděnou.
Poslyš, vím, že procházíš hodně těžkým obdobím.
Nevím proč...
a ani to nechci vědět.
Ale chci, abys věděla,
že tě miluju takovou, jaká jsi,
a můžeš se na mě kdykoliv spolehnout.
Dobře?
Děkuju.
MILÁN -Tak jo, děvčata, jdeme na to!
Jo, dobře, paráda!
Moc pěkné, děvčata, moc pěkné.
Buďte obscénní. Trochu víc obscénní! To je pěkné. Moc pěkné!
Paráda lambáda!
Bože, to jsou nohy.
Dobře, další. Hotovo. Další!
Další, dobře? Tak jo. Bože, to byla nádhera!
Cítíme to. Cítíme se dobře. Hej!
Moc pěkné.
-Skvělé. -Víš, že musím v pět odejít? -Bez problému. Za hodinu jsi hotová.
Skvělé.
Pěkné. Dobře. Nezapomínejte, že jste princezny, ne transvestiti.
Chci vidět vaši ženskou energii, pokud možno, prosím.
Haló? Ano?
Zůstaňte, jak jste!
Vzpamatoval ses z včerejší noci?
Tak jo, už mě to nebaví.
Možná. To by šlo.
Anno, miláčku. Snažím se tady tvořit, ano? Můžeš, prosím, zůstat, jak jsi?
-Krávo. -Anno... Nehýbej se. -Anno, prosím, tu práci potřebujeme.
Přines to, cos přinesl včera. Jo, jo, dneska večer. Není spokojená.
Bože!
Buď obscénní. Usměj se.
-Usměj se! Ukaž mi svůj nejlepší úsměv! -Proč? Do prdele, teče mi krev!
Řekla jsem, abys mi ukázal svůj nejlepší úsměv! To už je lepší.
A teď udělej psa.
Jo, psa. Haf, haf.
Hodnej pejsek.
Au!
Dej ruce, kam patří.
Tak jo, to je ono.
A máme to.
Nesahejte na mě.
Nesahejte na mě!
-Víc než o hodinu později! -Nešlo to. -Olga volala už nejmíň desetkrát.
Dej mi tu posranou složku a sklapni!
Würtenberg, 49, německý diplomat na velvyslanectví v Polsku.
Tečou přes něj nelegální peníze ze Středního východu.
Rozvedený, bezdětný. Už jsme to s ním párkrát zkoušeli, ale marně.
Nedá se koupit. Takže ho nemáme čím vydírat. Ale má jeden slabý bod.
-Nechte mě hádat. -Využívá služby,
které provozuje jistý Stefano. Tady už jsme udělali vše potřebné.
-Würtenberg na tebe čeká. -Kde je zbraň? -V koupelně. Za druhým umyvadlem.
-Bodyguardi? -Jeden surovej hajzl.
Sledujeme chodbu, ale nedostaneme odposlech nebo kameru dovnitř.
-Takže když se objeví zádrhel... -Neobjeví.
Přines mi jeho kufřík, klíče, dokumenty a otisky prstů. Nějaké otázky?
Který pokoj?
Ještě o krok dál a budeš muset zaplatit.
-To je dost. -Omlouvám se. Provoz.
Fashion week.
-Můžu použít koupelnu? -Ano, ale rychle.
-Ztratili jsme dost času. -Bude to chvilka.
Dobře.
-Bylas tam dvanáct minut. -Moc nespolupracoval.
-Kde jsou jeho otisky? -Můžete je sejmout z tohohle.
-Ne, ty pitomá. Nečetla jsi zprávu? -Četla. -Tak kde je jeho ukazovák?
-Čekala jste, že... -...mi přineseš jeho prst, ano!
Jak ho asi máme zkompromitovat, aniž bychom nechali všude jeho otisky?
Mám tam poslat Mössana?
Ne. Je to moje chyba.
Takže to musím udělat já.
Když už tam budeš, vezmi si zpátky hodinky. Nikdy nikde nic nenechávej.
Co tu ještě děláš? Běž.
Tady.
Je to všechno?
Ano.
Můžu se teď jít vyspat? Nebo mám zabít a zmrzačit ještě někoho?
Co je s tebou?
Jsem ze všeho unavená.
Nemůžu...
-Udělej si pauzu. -Cože?
Jeď na týden někam za sluncem. Kde chceš. Vezmi Maude.
Odpočiň si. Naber síly. Dostaň se z toho, ať je to, co chce.
-Děkuju. -Jeden týden. Ne víc.
Ahoj, holky, můžu vám koupit drink?
Leda bys byl miliardář, jinak pokračuj.
Ježíši, to je vedro. Nepůjdeme do bungalovu a nedáme si sprchu?
Běž napřed. Přijdu za tebou.
Tak jo.
-Dobrý den. -Užila sis dovolenou?
Ano, bylo to báječné. Dokonce pro vás mám dárek.
Tady. Pohled.
Milé.
Zpátky do práce.
-Co to je? -Kurva!
Pětko, otočte se, prosím.
Co je?
Dokonalé, pánové. Skvělé.
Výborně. Zlato, dívej se na mě. Nehýbej se.
Trochu víc jako Marie Antoinetta.
Krása.
Co je?
Dobře, moc pěkné.
Chci vidět zápal. No tak, dej do toho všechno! Zápal, zápal! To je ono. Dobře.
Důvěrné
Per to do něj, zlato! Víc, víc!
Ukaž, co v tobě je!
No tak! No tak!
Letos jsi odvedla dobrou práci.
Příští týden letíš zpátky do Moskvy. Šéf tě chce vidět.
Jsi šílená.
Potřebovala jsem to.
Já taky.
Přiznám se, že jsem v tebe zpočátku moc nevěřil.
Z příliš krásných dívek se dříve či později stane problém.
Proto nabíráme jen ty ošklivé.
Když je řeč o Olze, požádala, aby ti bylo uděleno vyznamenání.
Ale moc se netěš. Neprovází to žádná ceremonie. Až tvoje služba skončí,
bude tvoje jméno vyryto na zeď u vchodu
a tvým dědicům, pokud nějaké budeš mít, bude vyplácena penze.
Co si o tom myslíš?
Zasloužíš si takovou poctu?
Šach.
Ne.
Mat.
O 6 měsíců dříve
Zatkněte ji! Josephe, pojď se mnou!
Netvařte se tak překvapeně. Říkal jsem, že se brzy uvidíme.
Asi vás bude zajímat, jak jsem o tom věděl a jak dlouho vás sleduju a tak.
A zasloužíte si to vědět, rozhodně ano. Můžeme zajít na večeři a probrat to.
Ale teď máme jen pět minut na to, abychom se domluvili,
než vás vaši přátelé začnou hledat. Mám vám to shrnout?
-Chápu situaci. -Stejně to shrnu, abychom si rozuměli.
Můžu vám přišít vraždu Olega Filenkova, jeho bodyguardů,
recepčního v Le Meurice a pokus o vraždu Fredericka Würtenberga.
O špionáži nemluvě. Do hodiny můžete být ve francouzském vězení.
Nebo si můžu zavolat a nechat vás převézt
do jedné z našich tajných věznic v České republice,
kde dobří muži a ženy ze zpravodajské služby Spojených států
budou porušovat vaše lidská práva do té doby, než je to přestane bavit.
Řešení číslo jedna, zbavíme se vás. To ale nabourá naše plány na večeři.
Řešení dvě, budete pracovat pro nás, zůstanete naživu. Večeře je nepovinná.
-To je všechno, co mi můžete nabídnout? -Myslím, že nemůžete vyjednávat.
Dobře. Tak mě zabijte.
Nabízíte mi ty stejný sračky jako moji lidé.
Být otrok, anebo smrt. Nemyslíte si o sobě, že jste lepší než Rusové?
-Historicky určitě. -Tak mi udělejte lepší nabídku.
Moje vyjednávací pole je omezené.
-Nemám přemrštěné nároky. -Dobře. Řekněte mi, co by vás potěšilo.
Svoboda a ochrana.
To není málo. Budete pro nás pracovat tři roky, pak vás necháme zmizet.
Byla jste někdy v Arizoně? Je tam vedro, a je to suché horko. Alespoň se to říká.
-V létě jsem tam nikdy nebyl. -Ne, jeden rok.
To je beztak maximum, než budu odhalená.
A chci žít u moře.
-Vancouver. -Tam je moc zima.
Dobře, co navrhujete?
-Havaj. -Havaj.
Havaj.
Dobře, tak tedy Havaj.
-Jak jste mě prohlédl? -Způsob, jak jste držela tašku.
Odteď jste pod mojí ochranou.
A ochranou Spojených států amerických.
-Byla jsi tam dvanáct minut. -Moc nespolupracoval.
Kde jsou jeho otisky?
Pane! Vrací se.
Ani muk.
-Potřebuju jeho prst. -Cože?
-Potřebuju jeho prst! -Ani náhodou, tohle apartmá neopustí.
Nechci jeho, jen jeho prst!
Moment! To nebylo součástí dohody. Můžu vám pomoct. Ale nic víc.
-Dobře, položte ho na stůl. -Ne! Nesahejte na mě! Ne!
-Udělejte to. -Ne, ne, ne, musím to udělat sama.
KGB nás učí speciální řez, aby měli jistotu, že nejsme pod tlakem.
-Jinak pozná, že je něco špatně. -Co když ho uříznete špatně?
Mám věřit té Havaji? Pak byste měl věřit vy mně. Už desetkrát...
Dobře! Rozumím.
Umlčte ho!
Zhluboka se nadechněte, pane. Dejte jí ten nůž!
Je to všechno?
Ano, to je všechno.
Můžu se teď jít vyspat? Nebo mám zabít a zmrzačit ještě někoho?
Udělej si pauzu.
-Co tady děláte? -Přijel jsem vás zkontrolovat.
Mohl jste zavolat.
V CIA se specializujeme na osobní servis. Je všechno v pořádku?
Zatím ano.
Dobře. Z naší strany není problém.
-Potíže přicházejí bez ohlášení. -Moje řeč.
Vypadáte odpočatě, jste opálená.
-Proč jste doopravdy tady? -Jsem na dovolené.
Nasadila jste mi brouka do hlavy a já dostal chuť na daiquiri na Bahamách.
Je příjemné si oddechnout.
Navíc vám dlužím večeři.
-Myslela jsem, že je nepovinná. -To je.
Postarám se o vás, Anno.
Budete v bezpečí. Teď jste s námi.
Chráníme, co nám patří.
Dodržíte svůj slib? Necháte mě po roce jít?
Už vám hledají dům na Havaji.
Nemůžu zaručit konkrétní ostrov.
-Na tom nezáleží. -Záleží, věřte mi.
Nikdy jste tam nebyla?
Ne.
Tak proč Havaj?
Rodiče měli na lednici pohledy.
Vždycky to vypadalo jako sen. A vy?
Narodil jsem se tam a vyrostl.
Takže domorodec.
Můj táta byl u námořnictva. Stejně jako ten váš.
Bude se vám tam líbit. Budete surfovat, jíst lančmíty. Je to ráj.
Osobně zaručím, že se vám váš sen splní.
Měl byste se trochu opálit, jinak to bude nápadné.
Dobrá rada.
Když mě budete potřebovat, víte, kde mě najdete.
Ve skříni?
A k tomu všemu je ještě vtipná.
Konečně mám dost peněz, abych mohla začít stavět.
Je to krásná oblast.
Nedaleko St. Tropez. Kousek od pláže.
Nejsou tam turisti. Je tam klid.
Sama jsem si udělala nákres a říkala jsem si,
že ho chci celý postavit vlastníma rukama.
Víš, že můj táta byl tesař?
Anno.
Slyšela jsi něco z toho, co jsem říkala?
Ne, ani slovo.
Co je s tebou?
Vezmi to. Stejně nemám hlad.
Ano?
-Co dovolená? -V pohodě.
-Vypadá to tam pěkně. -Byla jste tu? -Ne.
Špehujete mě?
Dělám svou práci.
Líbí se mi tu. Už jsem složila zálohu na bungalov.
To není moc vtipné.
-Děje se něco? -Myslím, že ta večeře nevyjde.
-Jo, nejspíš máte pravdu. -Tak si místo toho zašukáme.
Dobrý den.
-Užila sis dovolenou? -Ano, bylo to báječné.
-Za půl hodiny musím být na ambasádě. -Přijdeš pozdě.
Nějaký pohyb?
-Ne. -Vůbec?
Vůbec.
Dobře, zabalte to.
Mám pro tebe práci, až budeš v Moskvě.
Jakou práci?
Posledních dvacet let udržujeme s KGB vztah.
Není zrovna přátelský, ale řekněme uctivý.
Jsme ve stejném byznyse. To se změnilo, když se stal ředitelem Vassiljev.
-Potřebujeme někoho uvnitř. -Chcete se zbavit jedničky v KGB?
-Dostaneme tam zbraň i našeho agenta ven. -Jen zbývá najít troubu, který to udělá?
Najít partnera, který se zúčastní mise.
Proč nepoužijete jednoho ze svých amerických partnerů v Moskvě?
Před pěti lety
jsme přišli o devět agentů během jednoho dne.
Pod mým dohledem.
Na Vassiljevův příkaz.
-Ti muži a ženy jen dělali svoji práci. -Takže na to nemáte americké agenty.
-Potřebujete ruského. -Toho nejlepšího. -Ustřelí mi hlavu.
Plánuju to tři roky.
Stokrát jsem prošel každý detail. Nic není stoprocentní, ale je to blízko.
Zbavíme se Vassiljeva a obnovíme řád. Jen musím najít někoho, kdo to dokáže.
Ty to dokážeš. Nebudu tě k tomu nutit.
Anno, když řekneš, že to nejde, tak to nejde.
Ale měla bys vědět, že jsem je přiměl podepsat předčasný odchod do výslužby.
-Co tím myslíš? -Uděláš tuhle práci a pojedeš na Havaj.
Naprostá svoboda. Naprostá ochrana. Všechno, co jsi chtěla.
-A oni souhlasili? Jen tak? -Musel jsem být hodně přesvědčivý.
-Cos jim řekl? -Že tě nechci ztratit.
Tak jo.
Dobře.
Budeš v Moskvě?
Osobně tě odtamtud dostanu. Jedině tak budu vědět, že budeš v bezpečí.
Šach.
Mat.
-Promiň, Alexi. -Zbláznila ses? Nedostaneš se ven živá.
Lehni si na zem.
-Je po tobě. -Taky tě miluju.
Tohle tě uspí.
Ne. Je zaneprázdněný.
-Tady nemůžete stát. -Tohle je diplomatické auto.
-Neviděl jste poznávací značku? -Tady je bezpečnostní zóna.
-Platí tu zákaz zastavení. -Jestli nechcete mít problémy,
zapomeňte na to.
Ano?
Opakuji, je zaneprázdněný. Celý den.
Vydržte.
Co se...
Pro vlastní bezpečnost couvněte alespoň o 20 metrů.
Dobře, příteli, vidíte ty dveře? Přímo tam.
Každou chvíli se v nich objeví můj protějšek a vy budete mít po starostech.
-Vypadněte! -Jeď, jeď!
Anno?
Ani hnout!
Nehýbejte se.
Obyčejně dělám tyhle věci uctivěji, ale už na to nemám sílu.
Budete odpovídat ano a ne a nebudete lhát. Poznám to. Víte, kdo jsem?
Ne.
Správná odpověď. Spolupracujete s KGB?
-Ne. -Mossadem? -Nevím, co je...
Ano nebo ne! Taková jsou pravidla!
Ne!
Dobře. Anna, viděla jste ji?
Ne.
Řeknu vám přesně, co máte udělat. Jestli s vámi naváže kontakt, jestli vám zavolá,
jestli vy zavoláte jí, spojíte se se mnou. Rozumíte?
-Ano. -Už jsme napíchli váš byt.
Dobře. Ven!
Omlouvám se, že jsem vám narušil den.
NEW YORK
Muž, o kterém všichni mluví. Blahopřeju.
-Díky. -Solidní operace.
Vassiljevova smrt byla potvrzena, Rusové jsou připraveni jmenovat někoho jiného.
-Někoho lepšího, doufejme. -Horší být nemůže.
Prokrista, to byl hajzl.
Udělals správnou věc. Trvalo to, ale pomstil ses. Na to nikdo nezapomene.
-Fajn. A ta holka? Něco nového? -Nejspíš mrtvá. Jestli měla štěstí.
Umíte si představit holku jako ona v gulagu na Sibiři?
-Nezajdeme na večeři, než odjedeš? -Jo, jasně.
Skvělá práce. Velké vítězství dobra.
Pondělí 14. ve 14 hod. v Paříži, bufet v parku Monceau. Anna
-Vchází do parku. -Rozumím.
Můžeš říct našim lidem, aby byli trochu nenápadnější? Poznám je na míli daleko.
Agenti 1 a 2, jste moc nápadní. Držte se zpátky.
Máte představu, kdo to může být?
Pracujeme na tom.
Napravo ode mě, Alexej Čenkov.
Dobrý den, pane. Co si dáte?
-Espresso ristretto. -Výborně.
Leonard Miller, CIA. Byl v Moskvě, když byl zavražděn Vassiljev.
Všichni agenti připravit k zásahu.
-Dostaňte mě odsud. -Žádný strach, jdeme na to.
Ano, pane.
Proces exfiltrace se blíží.
Máme pohyb. Alexeji, ani se nehni.
-Jako kachna, co čeká, až ji zastřelí. -Nikdo nikoho nezastřelí.
Exfiltrace za dvacet vteřin.
Alexeji, nedělej žádnou hloupost.
Patnáct...
Deset...
-Pět... -Počkejte. Počkejte, vydržte.
-Vydržte. Vydržte. -Proč? Co se děje? -Je tady.
Páni.
Ráda tě vidím.
Zabiju tě vlastníma rukama, je ti to jasný?
Jo, ale nejdřív si musíme promluvit.
Ještě nějací další milenci?
Ne, jen vy dva.
O co tady jde?
Přišla jsem se rozloučit.
Nadobro.
Jako malá jsem si hrála s bábuškami,
dávno předtím, než jsem je naoko prodávala na rohu ulice.
Otvírala jsem je a dívala se na jejich krásné tváře.
Jsou to ženy uvnitř ženy uvnitř ženy.
Kdyby ze mě byla panenka, co bych byla?
Dcera? Přítelkyně?
Ruská špionka? Modelka?
Americká špionka?
Když se dostanete k té nejmenší panence ukryté uvnitř, co ona je?
Nikdy jsem to nevěděla. Chtěla bych to zjistit.
To, co mezi námi bylo, mě dovedlo sem. Dalo mi to vůli žít a čelit sama sobě.
-Nikdy na to nezapomenu. -Ale zapomněla jsi na pravidla, Anno.
Tady. To jsem si odnesla z KGB.
A tohle jsem si odnesla ze CIA.
-Kdy? -Tvůj kufřík.
Kopírování dokončeno
-Dobrá práce. -Díky.
-Takže co bude teď? -Oba jste dostali, co vám patří.
Všechno se vrátí do normálu. A rozloučíme se jako dobří přátelé.
Pro případ, že se ti něco stane, existuje kopie. Půjde rovnou do médií, co?
Doufám, že mě oba máte rádi tak jako já vás.
Postaráte se, aby se to nestalo.
Vkládáš hodně víry v lidi, které moc neznáš, Anno.
Za šest měsíců budou informace, které máš, zastaralé.
Půjdou po tobě, ať budeš kdekoliv.
Nikdy jsem nebyla jediný den svobodná.
Šest měsíců je věčnost.
A zasloužím si je.
Jsme domluvení?
Přeju ti jen to nejlepší.
Alespoň na šest měsíců.
Alexi?
Je to hořká pilulka.
Jednou jsem se tě ptala, jestli, pokud najdu cestu ven, budeš na mojí straně.
Ne, ne. Řekl jsem, že udělám, co budu moct.
Nic víc nechci.
Kdyby sis to rozmyslela,
vrať se domů ke svojí rodině. Jasné?
Jediná rodina, kterou mám, je u tohohle stolu.
Mrcha! Jestli si myslí, že jí to projde.
Nahrávejte dál. Nahrávejte dál.
Ty zůstaň tady.
Chcete odejít první?
Myslím, že tu ještě chvíli zůstanu.
-Můžu vás pozvat na drink? -Nepřeháněj to, soudruhu.
-Anno! -Olgo?
S KGB si nikdo vytírat zadek nebude!
Všichni agenti, pohyb! Pohyb! Dělejte! Dostaňte ho odtamtud!
-Dovol mi jí pomoct. -Proč myslíš, že potřebuje tvoji pomoc?
Zemře.
Všichni jednou umřeme, příteli.
-Bylo by lepší, kdybys odešel první. -Máš za sebou volnou cestu.
Trvám na tom.
O tři měsíce dříve
Kup mi dvě palačinky. Bez polevy, jen s cukrem.
Vím, že tě kontaktovali Američani.
O čem to mluvíte?
Když ses vrátila z toho apartmá, měla jsi na zápěstích stopy po poutech.
Tak jsi ztratila hodinky.
Znám tě, Anno.
Znám tě jako vlastní dceru.
Prozatím to, co vím, neopustí tuhle limuzínu.
Ale musíš mě informovat o všem, co Američani plánují.
Jakou práci?
Posledních dvacet let udržujeme s KGB vztah.
Není zrovna přátelský, ale řekněme uctivý. Jsme ve stejném byznyse.
To se změnilo, když se stal ředitelem Vassiljev.
Chtějí zabít Vassiljeva?
A chtějí, abych to udělala já.
Co chceš nejvíc na světě, Anno?
Svobodu.
Udělej přesně to, co ti řeknu, a máš moje slovo, že budeš volná.
Kde je to? Dobře.
Dejte mi jiný úhel.
Zleva. Tenhle. Přibližte to.
Víc! Víc, víc.
Chci vidět její obličej. Na obličej!
Vypněte to.
Anna POLIATOVA
Milá Olgo, jestli jste dostala tuhle zprávu, všechno vyšlo podle plánu.
Sedíte na Vassiljevově židli a já jsem živá, alespoň doufám.
Naučila jste mě, jak chránit samu sebe, a jsem vám za to nesmírně vděčná.
Ale nemohla jsem vymazat svoji složku z databáze.
Protože to mohl jen Vassiljev. Nebo jeho nástupce.
Vím, že dodržíte slovo, vaše čest je pro vás důležitá a bez ní nic neznamenáme.
Ale kdybyste chtěla dohodu změnit, nastražila jsem do sněhu past na vlky.
-Nahrála jsem naši poslední konverzaci. -Vassiljevovi vypršela doba trvanlivosti.
Už mám dost mužů, co řídí naše životy. Použij zbraň, kterou Američani připraví.
Jediné, co musíš udělat, je poslat toho hajzla na onen svět.
Použila jsem všechno, co jste mě naučila, a teď jsem venku.
Doufám, že to budete respektovat. A doufám, že jste na mě hrdá.
Mat!
Blahopřeju.
Mrcho.
Vymazáno